Peronul numarul 2. Trenul rapid numarul 125
de la Caen,
Lille, Roubaix, Tourcoing intra în gara.
Va rugam sa va îndepartati de lânga linie.
Traducere si adaptare text: George Ungureanu
C O R P U L D U S M A N U L U I M E U
Aici e Cournai... 10 minute oprire.
René, vino.
Sa fii calm.
Un pachet de Marlboro.
Porcule ! Criminalule ! Mârsavule ! Asasinule !
- Cât va datorez ? - 10,70 franci.
Nu te-a recunoscut.
- Mai exista hotelul „Comert" ? Strada Moncet ?
- Desigur.
- Ei bine, strada Moncet. - Mon-cet sau În-cet ?
- Asta e una buna.
- E din familie.
- Cum ? - Glumele...
Fratele meu, la Paris, când e plictisit, suna aiurea la telefon.
Întreaba: Frumosule ? Ăla spune: da, desigur.
Atunci, stai jos, micutule, îi spune.
SPORTING CONTRA BAYER
Ai un pronostic pentru Munchen ?
Nu va fi chiar un antrenament.
Atentie !
Nu subestima niciodata germanii la ei acasa.
Nici când joaca la noi.
SPITAL
E nou ?
Nou, nou... De cât timp n-ai mai fost pe-aici ?
De 7 ani.
Îmi pare rau ca nu s-a scos din pedeapsa interzicerea sederii în oras.
Spun acest lucru în interesul tau.
Întoarcerea ta acolo nu e de dorit.
Ma gândesc ca nici tu nu vrei...
- Bun. Pentru hotel, exista doua posibilitati.
Centrul sau centura
si asa poti vedea noutatile.
Deci... pornesc, ori nu ?
- Porneste încotro vrei. Eu cobor aici.
Lasi geanta mea la hotel si-mi rezervi o camera.
- E de ajuns? - Ai belit o balena ? Nu e rau.
- E destul de belicos.
- E mai mult decât suficient. - Bine, bine, pastreaza restul.
- Pe ce nume rezerv camera la hotel ?
Leclercq.
Ca sa vezi, nu m-am asteptat !
- Nu deranjez ? - Nu, nu, ce vorbesti ?
Intra !
Asta e extraordinar !
Acum 3 zile vorbeam de tine cu sotia mea.
Da, m-am casatorit.
- Doar stii cum e... - Nu.
- Stai jos.
- Ai luat micul dejun ? - Da, ultima gamela.
- Da, asa se face...
- Când ai iesit ? - Imediat dupa ultima gamela.
- Stii, arareori mai zabovesti acolo. - Da, desigur !
Sotia mea înca mai doarme.
O chem.
Va fi foarte bucuroasa.
Doarme.
E devreme. Totdeauna adoarme cu dificultate.
Întotdeauna trebuie sa ia ceva...
E foarte nervoasa, într-adevar. Asa ca, dimineata...
Bine, ma duc sa fac doua cafele bune.
- Nu, nu te deranja. - Ba da, dureaza o secunda.
Era la proces, idiotul...
Curtea !
Sesiunea e deschisa.
Francois Leclercq, voi proceda la interogatoriul de identificare.
Sunteti Francois Leclercq, nascut în Cournai pe 18-11-1933 ?
- Spune-mi, ti-ai ras mustata ?
- Da, nu ma vezi ?
Ce-l freaca pe el ca mi-am ras eu mustata...?
El nu s-a schimbat,
arata mai bine decât înainte. Normal, n-a avut de facut nimic.
Nici nu mi-e prieten, ci fost coleg de liceu...
Eram din aceeasi clasa, dar nu si din aceeasi banda.
Râdeam de el
când îl vedeam duminica la bratul domnisoarei Haminghton,
asa o numisem pe dactilografa cu care se casatorise tatal sau.
Fiul si mama vitrega pareau 2 logodnici,
la umbra falnica a sub-sefului de la Contencios al Depozitelor si Creditelor.
A venit, desigur, sa ma tapeze de ceva bani.
Dar de ce pe mine ? N-am fost asa de prieteni.
Cred ca voi rezolva... cu...
Hai, ca 200 franci e de-ajuns.
Iata, iata, e gata. O sa gusti o cafea extra.
Am cumparat-o în Coffee House. Am prajit-o eu însumi.
Spune-mi, Francois...
n-as vrea sa te jenezi fata de un vechi coleg...
Daca vrei sa-mi ceri ceva...
- Da.
Te culcai cu ea ?
- Doar n-ai venit sa ma întrebi asta ?
- Ba da.
- Ca sa vezi... Si tu, ca altii... Închipuie-ti ca nu !
Sa nu ma crezi tâmpit. Când eram la bratul ei, stiu ca râdeai de mine.
- Nu, eram gelos pe tine.
Era o femeie foarte frumoasa.
Era un pic ofilita... Vreau sa spun, otelita.
- Vrei sa-ti spun ceva ?
Mi se parea ciudat, dar ea a vrut.
Ca sa se afiseze.
Cum ca eu, fiul, eram de acord.
Asta a fost, stiu eu... - Ai fost fericit, ce mai...
- Asta e.
De fapt, atunci când tatal meu a murit,
când am fost amândoi singuri...
în unele nopti, dupa ce închideam portile...
- Nu poti controla totul în viata. - Iata...
Dar nu crezi ca... - Nu, nimic de genul asta.
- Apoi, a început sa îmbatrâneasca... încetisor...
Dar întotdeauna era tare îngrijita.
Într-o zi, acolo...
udându-si plantele...
Pleosc !
Toate s-au schimbat...
Expansiune, amice. Traim în maniera americana.
Nu numai orasul s-a schimbat, dar si oamenii...
Nu vei mai recunoaste nimic, batrâne Francois...
Nici chiar pe mine.
Daca nu vezi 6 luni un cartier, nu-l mai recunosti dupa aia...
Totul creste în fiecare zi. Populatia aproape s-a dublat...
Sa se fi dublat, e o idiotenie... greu de crezut.
Asta nu schimba problema. Nimic nu se schimba în acest oras.
Nici nu e oras,
ci un templu al prosperitatii si maretia textilelor.
Mai exista si zahar, vin, anvelope, nuga, masina...
Aici domneste industria textila. Chestia asta îmi scapa...
Se traieste din si pentru textile. De la nastere pâna la moarte.
Textile pe viata.
INDUSTRIALIZAREA LÂNII COURNAI
Textile si fotbal.
Fabrica sus. Fotbalul jos.
Fabrica pentru bani. Stadionul pentru onoare.
Cât timp tinerii flutura steaguri,
nu agita pancarte.
Hai, COJAC... Hai, COJAC, hai !
Serge Cojac, stea a fotbalului maghiar, de 16 ori international,
transferat la Sporting pe 500.000.000. Pret mai mic decât pentru o greva.
Noi nu suntem mai cretini ca cei din Uruguay sau din Zair.
Stim cât valoreaza punctul de penalizare pe un buletin de vot.
Deci, plateste-l pe COJAC.
Putem fi nemernici, pentru ca suntem campioni.
La întrebarea: inculpatul este vinovat de moartea lui Lechard Karine ?
Raspunsul a fost „da".
La întrebarea: inculpatul este vinovat de moartea lui Cojac Serge ?
Raspunsul a fost "da".
La întrebarea: Uciderea lui Lechard Karine si Serge Cojac
au fost savârsite în circumstantele agravante „cu premeditare" ?
Raspunsul a fost „nu".
La întrebarea: inculpatul poate beneficia de circumstante atenuante ?
Raspunsul a fost „da". Prin urmare, instanta te condamna
la 10 ani de închisoare.
Provincia a disparut. Strada comerciala a devenit
un enorm stand debordant
care devoreaza strada.
Un oras nebun, la pânda...
Târg de gadgeturi...
lesinaturi, oglinzi, otel si plexiglas
lozinci neechivoce...
Oferta ! Lichidari ! Preturile noastre pulverizeaza concurenta.
O lume a rabatului, în lichidare, care reduce,
care nu serveste decât cumpararii.
Mii de articole disponibile ! Vedeti voi însiva !
Numarul 1 al reducerilor din Franta ! Vedeti singuri !
O masina gratis pe o ora ! Pentru cumparaturi de 1.200 de franci.
MAI IEFTIN
Ca un freamat al lumii disparute, îmi amintesc înca de magazinele
în care a trebuit sa patrund ca sa ma confrunt cu cumparaturile.
Buna dimineata.
Ce doresti, tinere ?
O caiet de 50 de centi, va rog.
Vreau 3 topuri de caiete, unul de desen si o cutie de culori.
Desigur, domnisoara.
- Si o ascutitoare. - Da, domnisoara.
- Le trec în cont ? - Da, te rog.
- La revedere, domnisoara. - La revedere.
Ma ierti, baiete, era fiica lui Liégard.
Cred ca de-acolo a început ura.
Din cauza lui „baiete", a prioritatii, a lui „tu".
Eu - tu. Pentru ea, „da, domnisoara".
„În contul domnisoarei"...
Cu un profund sentiment de justitie, ani mai târziu,
mult mai târziu, m-am culcat cu ea.
Ciudat... Îmi aduc aminte lebedele de pe iaz,
panta cu iarba, umbra umeda de salcie mare,
de toate, în afara de mine.
Nu faceti mutre, a fost acum 12 ani...
Dar în talmes-balmes-ul memoriei,
de fiecare data când încercam sa ne amintim cum am fost tineri,
ne confruntam cu prezentul.
- Aici sta domnisoara Liégard ? - Da, domnule.
- E acasa ? - În ce problema ?
Mi s-a spus ca locuinta este de vânzare. Daca e posibil... fara vreun deranj...
- Ce este ? - A venit cineva pentru casa, dra.
- Daca sunteti de la o agentie, eu... - Nu, deloc !
Niste prietenii cauta o casa în zona
si, auzind ca vreti sa vindeti...
Poate. E o idee ce-mi vine când începe vremea rea.
De obicei, dispare primavara. Daca vreti sa vizitati, m-ar distra.
- Începem de sus sau de jos ? - Cu ce-i mai distractiv.
- Cine v-a spus ca vând casa ? - Un prieten... olandez si pederast.
- Nu cunosc pe nimeni. - Olandez ?
Camera dumneavoastra. Nu negati, va seamana...
Ati putea pune rochia în fereastra si sa va învaluiti în perdele,
n-ar fi nici o diferenta.
- Care e treaba cu prietenul ? - Nu am prieteni.
- Si-atunci ? - Am venit sa va vad.
Ei bine, m-ai vazut.
- Cred ca e inutil sa continuam vizita. - Ba dimpotriva, e indispensabil.
Va imaginati ce mutre vor face angajatii vazându-va coborând ?
Cine a fost? Un nebun. Ce a vrut ? O haimana. Un sadic ? Poate...
Ar trebui sa sunam jandarmii ! Si-i cheama...
Mâine, ziarul local va prezinta ca pe o fecioara militanta.
Bine. Sa continuam vizita.
- Haide. - Asta e. Sa ne prefacem...
Acesta este trucul dumneavoastra, sa va prefaceti.
De fapt, e si al meu. „Al tau, al meu e la fel
Când în inima ai zel."
Nu va amintiti ? E din aria sociala.
Lucrarea se numeste: „Cu inima în palma".
O prefacatorie de caritate.
Presedintele a fost întotdeauna unul din textile.
Nu învata bunatatea, ci cum sa fie presedinte.
Niciodata nu da bani, desi fusese sfatuit.
- „Daca dai bani la saraci... - Îi bea !"
- Deci, va amintiti. - Le-am dat bonuri.
Pentru textile.
- Nu vrei sa vizitam bucataria... - Sigur ca da !
Daca as cumpara casa, aici as trai.
Sunt sigur ca soba pe carbune e de pe timpul bunicii dumneavoastra.
Da.
Pe-atunci se faceau prajituri în ceaune de cupru.
Iar dumneavoastra lipeati etichetele pe borcane.
- Gem de prune, peltea de zmeura... - Da.
Diseara la 11, voi fi în fata acestei usi.
Si eu în spatele ei, în asteptare... Nici o sansa !
Vizita s-a încheiat. A fost o placere sa te cunosc.
Îmi dati voie ?
Noroc ca ma gândesc la toate...
Daca as veni cu 3 minute întârziere, v-ati îngrijora...
Încapatânat, nu ? Încapatânat ca un catâr.
Amuzant sa crezi ca am coborât ca sa-ti deschid...
Ce vrei ? Sa-ti ofer un ceai ?
Daca nu aveti altceva...
- Încapatânat si prost-crescut. - Deloc crescut, dar constient.
Întotdeauna la locul meu. M-am dus pe scara de serviciu.
Da, dar ai confundat camera.
Baia e la capatul holului.
Bine, domnisoara.
- „Voi pune în contul domnisoarei." - Poftim ?
- Sa vi le pun în cont, domnisoara ? - Da, te rog.
Trebuia musai sa ma culc cu ea.
Fetita îmi venea în minte de departe.
Cu alte lucruri... Cu „domnisoara"...
Trebuie sa pleci.
Ma auzi ? Trebuie sa pleci.
- Gradinarul se trezeste la ora 5:00. - E nebun ?
Exista o iesire prin spate. Daca demnitatea ta nu sufera, ocolesti lacul.
Fii linistita. Sunt foarte discret. Belfegor-ul dormitoarelor...
Unde locuiesti ? Fiindca mâine dupa-amiaza...
Nu exista „mâine".
Asa ?!
- Eu nu prea înteleg... - Nu e nimic de înteles.
Am dormit împreuna, este ora 5:00, gradinarul se va trezi...
Ma duc, asta e tot.
- Din cauza gradinarului o faci ? - Din cauza multora luate împreuna.
Mâine dupa-amiaza...
între tenis si cina,
domnisoara Liégard Gilberte ar avea oarece timp
în care domnul Leclercq ar putea
sa fie autorizat s-o futa.
Din pacate, mâine seara între 5:00 si 7:00,
domnul Leclercq are alte angajamente.
Si în celelalte zile, de asemenea.
Francois, spune-mi data si ora.
Voi fi acolo.
- Surprins ? - Adevarul e ca da.
Pentru ca tu înca nu ma stii.
Nu am nici un fel de orgoliu.
Locuiesc pe strada Republicii numarul 25. Etajul 4, pe stânga.
Dar n-are nimic de-a face cu ce-a fost aici !
Crezi ca o sa fie diferit când ma duc acasa la ai mei ?
Au mobilier Ludovic al XIII-lea pretutindeni.
Cu exceptia tatalui tau. El ar fi mai degraba Ludovic al XIV-lea.
Tata ? Ti-l prezint pe Francois Leclercq.
Bine ai venit. Este o placere sa-i primesc pe prietenii fiicei mele.
- Ma bucur sa va cunosc, domnule. - Ti-l încredintez.
Presedintele Kelfer.
Procurorul General Torillon.
În acest an, prietenul nostru Gerard n-a cerut decât 3 capete, fara succes.
Nu este necesar sa ai reusite pentru a persevera.
Doamna Kelfer.
Doamna Torillon.
Doamna Verbruck.
Verbruck Victor, primarul nostru, pe care-l stii cu siguranta.
Da-mi voie sa ti-l prezint pe vechiul meu prieten La Roche-Bernard,
fost deputat, care ne pregateste re-alegerea maresalului.
Mâna lui întinsa este o dovada ca spera sa aiba sprijinul tau.
Un surprinzator sprijin din partea unui tânar...
Avem opinii divergente... l-am cunoscut pe tatal tau.
Un luptator pentru care am mare stima. Spune-i-o din partea mea.
Asa voi face.
- Joci golf ? - Nu.
- Nu e bine. - Cu siguranta.
Este o scoala de disciplina, concentrare, auto-control.
- Virtuti cu care Jean-Baptiste s-a nascut. - Desigur.
Într-o zi te voi converti. Este o obsesie pentru mine.
În fiecare dimineata, fac 9 gauri de golf, si seara,
un parcurs complet în camera de zi.
Am comandat masinaria în Statele Unite.
Cred ca în Europa sunt doar doua. E fascinant, veti vedea.
Potrivit loviturii date mingiei
si socului de pe ecran,
computerul reproduce distanta si apropierea de gaura.
Daca urmatorul model va avea si suflerie, Deauville nu va mai fi util.
Uite-o pe regina mama.
Care dintre ele? Papusa de Milano sau sarpele cu pene ?
Ghiceste...
Domnul Leclercq, doamna La Roche-Bernard.
Mama.
Gilberte mi-a vorbit mult despre, dumneavoastra, v-am recunoscut imediat.
E tare amuzant, nu ?
Doamna e servita !
Tare nostim esti !
Nu mi-ai spus ca ai un amic asa de comic.
- Am zis eu ceva amuzant ? - Ca preferi muntele si nu coasta de Sud.
- Asta e amuzant ? - Nu-ti face griji.
Când mama spune „amuzant", înseamna ca nu a ascultat.
Fa un test si vezi.
Navele spatiale sfarma timpul, nu exista anotimpuri.
De ce spui asa ?
- Chiar, de ce spui asa ? - Pentru ca e o tema placuta.
Pot sugera alte subiecte.
Ce ziceti de poluare ? Sau de masacrarea balenelor în Antarctica ?
Pentru ca, doamnelor si domnilor, balene dispar.
Franta întotdeauna a respectat strict conventia de la Oslo.
Crezi ca norvegienii o respecta ?
Dar sovieticii... cu navele lor tip uzina ?
- Ai vazut ? - Bravo.
- Cine e ? - Care din ei ?
Omul cu balenele.
Louis, zis Lolo. Conte de St Prix, fiu de ambasador.
De 3 ani îmi pune la picioare numele, dragostea si averea lui.
Ar trebui sa ma nelinistesc ?
Nu mai mult ca mine, pentru aia care te soarbe din priviri.
Îti dau un sut pe sub masa, daca ma întrebi „care” ?
Nu te întreb.
- Pentru ca stii. - Da, zicea ca ti-e buna prietena.
- Marturiseste ca e încurajator. - Mai cu seama ca e adevarat.
Marie-Adelaide de Chanteloup.
Un stramos al ei a participat la Batalia de la Fontenoy.
2 stramosi ghilotinati, unul în armata Indiilor,
si o bunica marchiza. Pe scurt: ai la ce visa.
Doar de visat.
- Îti spun ca sa nu pierzi timpul. - Îmi stiu limitele.
Sunteti suparatori, voi 2 ! Ce tot uneltiti acolo ?
Un simplu schimb de retete culinare de umplutura...
Au dreptate...
Daca Cojac n-ar fi ungur, l-as înhama la campania electorala.
Draga J.B., data viitoare, cumpara francezi.
Domnule Primar, fiecare gol marcat de tigan
cântareste mai mult la urne decât discursul tau cel mai bun.
Leclercq ! Obiectivul numarul 1 !
Coco ! L-ai înnebunit pe baiat.
Fotbalul îi intereseaza doar pe politicieni, pe copii si pe producatorii de mingii.
Ce amuzant !
- Crezi ca vii azi acasa la mine ? - Da.
- Pai... ? - Pai... ce ?
- Nu le pasa ? - Deloc !
Pentru a începe golful, mâine la 8 dimineata... îti convine ?
Poimâine. Mâine ma duc la Paris.
- Fain, si eu ! Cu trenul ori cu masina ? - Cu trenul, doamna.
Atunci, vom calatori împreuna. Cu exceptia cazului ca te-ar deranja...
Oh, doamna ! - Nu te preocupa deloc de bilet.
Pierre, doua rezervari pentru trenul de 9:26, în loc de una.
Prea bine, doamna.
- Unde va las biletul, domnule ? - Trec eu sa-l iau.
Eeei, ce faci ?
Îti interzic ! Doar nu faci o tragedie pentru 3 franci !
Mai întâi, nu e vorba de 3 franci, dar în acest mediu,
tot ce nu trece de milion, înseamna 3 franci.
Scroafa batrâna îmi întinde o cursa ? Care o fi ?
- Te întrebi cum vei rasplati biletul ? - Asa e.
- Trimite-i doua duzini de trandafiri. - Adica, de 4 ori pretul biletului.
Îi voi trimite un brat de trandafiri.
- Si eu vreau un brat de roze... - Pai, tu o sa-i duci.
Domnule Leclercq ! Vino cu noi un moment.
Vino sa satisfaci aceste doamne. Sunt moarte de pofta...
Ia spune-mi, calaresti ?
Din Francois al trandafirilor am devenit Francois al fetelor.
Francois alintat de mame. Francois al cestilor de ceai.
Aaa, stai cuminte ! Vai, m-a stropit cu apa rece !
Textile uneori se între-deschid... Uneori mai si recruteaza...
Nefiind print de sânge,
am devenit tânarul neted, integrat, convertit.
Posibilul ginere.
Amicul nostru, procurorul, vrea sa stie cui faci curte, sotiei sau fiicei mele ?
Pe dumneavoastra va curtez, domnule ! Sunt un afurisit vicios !
Iata ce se numeste tact...
M-am gândit la ceva pentru tine... Treci pe la fabrica, daca ai timp...
De exemplu, dimineata între 11:00 si 12:00...
11:45... E bine ?
Ai intrat în gasca, prietene.
Domnilor, a intrat în gasca. L-am adoptat.
Dar, iute a considerat asta un privilegiu, ba chiar o imunitate,
pentru a începe o afacere care a dezonorat orasul nostru.
Din acea zi, caderea lui Francois Leclercq intra în firescul lucrurilor.
Spectacol licentios, proxenetism, prostitutie...
Pentru ca, din rau în mai rau, ajunge la crima.
Leclercq îl ucide pe Serge Cojac pentru a fi în pat cu armata aceluia, Karine,
fiica lui Lechard.
Evident, nu vei marturisi,
dar tânara Lechard n-a fost amanta ta.
În astfel de momente, îmi dau seama cât de departe ma aflu.
Câte porti ferecate, si turnichete am trecut,
cât de mult sunt într-o alta lume.
Francois Leclercq, ti s-a pus o întrebare...
Karine Lechard a fost sau nu amanta ta ?
Amanta mea ! Sigur ca ne-am culcat uneori împreuna
dar cum sa numesti asa ceva amanta
când ea a facut doar unele gesturi ?
Domnilor jurati, notati ca la întrebarea: Karine Lechard a fost amanta ta ?
Francois Leclercq nu raspunde.
Domnul Leclercq.
Leclercq...
Camera 6. Primul etaj.
Am dus acolo valiza dumnavoastra.
- Cheia de la 6 nu e în panou. - Eusebio a lasat-o în usa... iarasi...
Avem acum personal portughez, ca nu mai sunt ciprioti.
- Va dati seama ce înseamna... - Sa nu te mai întorci în Roma !
Leclercq ?
Domnul Leclercq.
Multumesc pentru clarificare. Desigur, e mai bine sa fii politicos.
Am o misiune destul de placuta...
20.000 de franci.
Noi platim aceleasi suma în fiecare luna
la o adresa pe care, va rog respectuos sa mi-o spuneti.
Timp de 6 luni.
- Si care sunt obligatiile ? - Sa parasiti orasul.
E un tren bun pentru Paris, la 14:30.
Dar proiectul nu costa cam mult ? Cui trebuie sa-i multumesc ?
Aici exagerati un pic.
Cum sa creasca iarba, daca n-o stropesti.
Iata...
As fi foarte bucuros ca treaba sa se faca lin.
Am fost un pic temator ca veti refuza banii.
Nu stiam daca veti avea o pornire romantica sau de încapatânare...
Încapatânarea nu este nicicând o solutie.
Nu.
Dar e o idee buna...
E un baiat în lift... Cred ca i s-a facut rau ...
Bine, domnule, ma ocup eu de el.
Ar fi mai bine sa-l evacuati prin subsol.
Pe la subsol. Foarte bine, domnule. Am notat.
- Domnul doreste dejunul ? - Domnul nu serveste dejun. Un sandvis.
Te invit sa împartim un sandvis daca nu ai mâncat.
Stai jos.
Anul trecut, am calculat, mesele de afaceri mi-au luat 600 de ore.
Aproape o luna din viata. Acum, iau numai sandvisuri.
Orice s-ar spune, în sandvis aripa e cea mai buna.
Vrei castraveciori ?
Serveste-te, prietene.
Am aflat ca tatal tau candideaza la alegeri...
- Absurd, nu ? - De ce ?
- Nu va câstiga nicicum. - De ce ?
N-o sa-mi tot zici „de ce?" la orice spun...
De ce nu ?
Dupa opinia dumneavoastra, tata n-are nici o sansa de a câstiga.
În acest caz, nu exista interesul unei obstructii.
La Roche-Bernard e iritat. Stii ca am cu el legaturi afective...
Nu ignora ferocitatea din actuala campanie electorala.
Oamenii astia-s în stare sa-mproaste cu noroi, ceea ce e jenant pentru tatal tau.
- Tata nu se va simti jenat. - Stim...
Am avut deja ocazia de-a aprecia unele mostre ale stilului sau.
Independenta ! Admirabil... Se spune orice...!
Pai, nu asta e farmecul independentei ?
Asculta, Francois...
tatal tau are caracterul lui. Noi îl avem pe-al nostru...
- Nu, La Roche-Bernard, n-are deloc. - Un motiv în plus sa-l descurajezi...
Nu.
Stiu ce reprezinta aceste alegeri pentru el.
Nu-i spun nimic.
Noi toti contam pe tine.
Ei bine, nu mai contati, domnule.
VOTATI Pierre Leclercq Sunt nascut în acest oras
Eu nu sunt candidatul nimanui.
Nu sunt obligat nici unei parti si nu am facut promisiuni.
Pur si simplu m-am nascut aici si stiu bine acest oras.
Un poet, un gânditor, a spus odata...
„pericolele ce pândesc societatea noastra,”
„sunt ordinea si dezordinea".
Nu voi fi candidatul unuia sau altuia.
Astazi, as vorbi simplu doar de ceea ce eu numesc
inacceptabil si intolerabil.
Ce este inacceptabil,
intolerabil în orasul nostru,
este ca patronii vostri sunt noii proprietari.
Proprietari, în sensul literal al cuvântului. Voi sunteti proprietatea lor !
V-au construite blocuri. O multime...
Unde va e bunastarea ?
Nu este a voastra...
Terenurile apartin lui „Agrume", filiala a industriei textile.
Domnul La Roche-Bernard a indicat terenurile pentru constructii.
Constructorul le-a vândut la „Renova", o alta ramura a textilelor.
Toti de-aici stiu ca Societatea de Creditele Sofalec
e tot o emanatie a textilelor.
Confortul dvs. a devenit închisoarea voastra.
O închisoare ce are pe fatada
nume pe care cu totii le stim.
Grupul Loteur, Milavolt, Véolienne,
state în stat,
toate sunt filiale ale grupului Liégard.
Sunt linistit...
Eu sustin ca aceste grupuri sunt ridicate de Liégard,
el este capul suprem...
Domnule La Roche-Bernard, nu neglija scaunul prezidential...
acordat de seful tau de pomana.
Presedinte al Comitetului mixt...
Presedinti ici si colea... Se pare ca,
în timpul mandatului sau, mereu în serviciul textilelor,
domnul La Roche-Bernard a luat doar un scaun,
acela al casei Liégard !
Eu va propun o curatenie...
si nu este demagogie.
Si nicicum o ambitie personala.
- Vândutule ! - Ambitia ta este puterea !
Mârsavule !
Nu am bunuri. Pe onoarea mea.
Nu se va îmbogati nimeni în timpul mandatului meu politic.
Generosul meu adversar nu trebuie sa se supuna lui Liégard
fiindca face parte din familie, sau va face în scurt timp.
Fiul sau este deja pe tron, de-a dreapta Domnului,
unde primeste un salariu substantial.
Aici este statul sau de plata !
Domnul Francois Leclercq, în acord cu tatal sau,
învata din greu comertul cu textile
care, dupa opinia tatalui sau, este atât de prost platit.
Si nu numai atât...
- Lasa, Francois... - Nu te baga !
Opreste-te, omule.
- Termina, Francois ! - Ticalosule !
Nu ma las futut de Gilberte !
Vedem ca domnul ginere se lupta acolo sus.
Viitorul mâna-dreapta pregateste bataia viitoarei greve !
Intra.
Cum te simti, tata ?
Mi-e frig.
Regina mama m-a întrebat de tine.
Contele de Saint Prix, Louis, la fel...
Lolo... Îl stii ?
- L-am întâlnit la ai tai. - Asa e.
Am vorbit despre el, despre unele proiecte...
si mama a zis, „Apropo, cum o duce Francois ?”
Bine.
De ce „apropo" ?
Vorbeati de Lolo si mama ta spune: „Apropo, cum o duce Francois ?”
Ce treaba am eu cu Lolo ?
În poseta am o telegrama.
Ai fi dragut daca poti s-o trimiti.
Nu am de gând s-o trimit. O dau prin telefon.
As dori s-o citesti mai-nainte.
„Domnului Saint-Prix, atasat al ambasadei Frantei la Bonn...
„Raspunsul e da. Gilberte"
- „Da" la ce ? - M-a cerut de nevasta. Am raspuns.
Este minima politete, nu crezi ?
Ti-am spus sa trimiti telegrama, dar...
poate însemna, de asemenea, sa n-o trimiti.
Tu decizi.
Sa fie Lolo sau sa nu mai fie.
Întoarce-te la „Liégard si Fiii".
Serviciul telegrame, va rog...
Da.
Apropo, cum se spune pe la voi,
nu vreau sa stiu ce mai face tatal tau...
Al meu a început sa moara. Lin...
Da, o telegrama.
Pentru domnul de Saint-Prix, Ambasada franceza în Bonn.
Republica Federala Germania.
„Raspunsul e da,
„Semnat, Gilberte”.
Spune-mi, Francois ... Nu ca as fi moarta sa stiu,
dar vreau sa te întreb ceva...
Am contat ceva în viata ta ?
Domnisoara ? O alta telegrama.
Adresata domnisoarei Gilberte Liégard,
Piata Draperiilor. Da, în orasul nostru drag.
Text: Raspunsul e „nu".
„Semnat, Francois”.
Numarul solicitat nu se afla în functie acum.
Ne pare rau ca nu va putem conecta.
Un foc, domnule Francois ?
Ce faci pe-aici ? Câte galoane ai mai luat ?
Vedeti, domnule Francois...
dupa câte s-au petrecut...
- Si Oscar ? Ce mai e cu el ? - Oscar... e o alta poveste...
- Telefonul lui nu este operational. - Acum sta într-un loc fain. Turnul Victoria.
Dar, sa nu fiti surprins...!
- Da, prietene, asta da progres. - Progres, e un fel de-a spune...
TURNUL VICTORIA Apartamente de închiriat
Nu deranjati
- Cine e ? - Deschide.
Nu vezi afisul ? Vino mai târziu. Nu sunt îmbracat.
- Cine e ? - Comandantul.
CE ??!
Comandante, dumneata ?! Rahat, omule !
Scuze, m-a luat gura pe dinainte. Intra comandante.
M-am gândit des la matale...
Nu stii ce-am patimit... Ce viata a fost !
600 de nopti de petrecere ! Apoi...
Si apoi bulau, draga Oscar.
7 ani... 2.635 zile de amânare.
Ai picat în oala cu bani, aa ? Nu, nu. E bine.
Este confortabil.
Da, dar nu a fost facut într-o ora.
Sa alegi fiecare obiect, terminarea fiecarui detaliu...
Sa armonizezi culorile...
Mai ales, acest tip de culori.
Felicitari. Are bun-gust...
- Cine ? - Fatuca ta.
Pai... nu am nici o fata.
Si asta ?
Ma iei peste picior ?
- Nu se poate ! - Ba da.
Nu-ti face griji, comandante...
În ceea ce priveste mentalitatea, sunt neclintit. Pe cuvânt de onoare.
Travestit ! Cu alura ta si laboaiele tale !
Un tanagra real !
Îmi pare rau, comandante, dar nu este meseria mea.
As fi putut fi dominant.
Am o clientela de subrezi... Multi iubitori de bici. Oameni bine.
Cine e ?
- Jeannine ! Eu sunt ! - Jeannine...
Boule, n-ai vazut afisul ? Nu deranjati !
Ce nemernic !
Poate ca nu pricepe engleza...
Comandante, ce a fost, a fost.
Dupa afacerea aia, a trebuit sa ma reciclez... rapid.
Si cum sa ne reciclam ? Cacanar... nu e o meserie.
La început, m-am gândit sa merg înapoi la tara.
Sunt din Charentes.
M-am dus sa-l vad pe unul din fostii nostri clienti.
Îl stii pe Marcel... Agentie de turism...
M-am dus la el
fiindca am crezut ca-mi face rost de un bilet.
Jur.
O fata splendida,
a fost pasiunea maxima.
M-a instalat aici.
- Nu ca ar fi Bolivia, dar... - Peru...
- Ce ? - Peru.
Daca zici... Un Martini... ca pe vremuri ?
- Daca vrei... - Uite-asa a început...
Treptat, am schimbat numele, sexul si chiar adresa.
- Tu nu esti singurul. - Ce vrei sa zici ?
Toata lumea a capiat cu mutatul. Chiar si Di Massa.
Tu, care pari a fi la curent cu toate...
Nu stiu unde a stat înainte, dar acum...
Ei bine, acum, în afara de astea...
ma duc sa ma îmbrac.
Am un client la ora 2:00. Vom urmari meciul la televizor.
Ce rochie ai alege în locul meu ?
As pune-o pe aia turcoaz...
cu ceva alb... Culorile lui Sporting.
Te recunosc aci... Genial, comandante !
Întotdeauna ai fost la tanc si bun !
Jur ca te-as putea ajuta cu Di Massa...
Dar unde sa pescuiesc ? Nu am prieteni.
Când a venit Numarul 1, nici nu s-a uitat la mine.
Ce eram pentru el ? O gorila. Partenerul lui erai matale.
2.000 de metri patrati pe sol, 20 de milioane stereo,
catifea din abundenta,
si, de masini nu va mai spun. E o nebunie.
Nici un local parizian
nu se compara cu ce facem noi.
Clientii vin din Belgia, Germania, Tarile de Jos.
Preturile vor fi monstruoase. Dar raportul calitate-pret e inatacabil.
Când numele clubului e „Numarul 1", totul trebuie sa fie numarul 1.
Produsele alimentare, spectacolul, fetele...
- Directorul... - Mai presus de toate, omule.
Exista oameni care-si deschid portile unde eu nu pot intra,
nici daca as face o colecta pentru Crucea Rosie !
Ei vor fi primiti de tine.
Sunt corupti, dar printre ai lor.
Evident, fetele vor fi selectate. Bilingve si... tot restul.
Fatuci ?
S-a vorbit despre atractii, nu si de fatuci.
Inevitabil, draga domnule Leclercq.
Absolut inevitabil.
- Rolul fatucilor începe... - Spune-mi mai degraba unde se termina.
Nu poti împiedica niste clienti sa aiba sentimente fata de o femeie frumoasa.
E inevitabil.
Nici un om nu se poate abtine
sa se îngrijeasca de nevoile acelei femei dragute.
- E... - E inevitabil.
Scumpul meu domn Di Massa,
daca numesti aceste fete tinere fatuci,
însemna pentru matale exact curva ?
E curios...
Am fost sigur ca va fi „nu". Le-am spus...
Ei bine, te-ai înselat. Sunt de acord.
Chiar as zice ca ai picat la tanc.
St pentru un trai bun, acest oras va fi distractiv.
Vom servi viciul ca la carte.
Intrati, domnilor, e mai tare ca messa duminicala.
Parinti nobili, copii nevrednici, baieti cu mostenire... sa vina toti.
Vreau ca acest oras nenorocit sa intre într-o mlastina.
Gata, am iesit de pe „canale" de razboi !
- Carare. - Cum zici tu...
Comandante, daca n-ai sti ca sunt eu,
cum ti s-ar parea ?
Cred ca te-as lua de nevasta.
Vineri la 2:00, Savonnette. Cine e Savonnette asta ?
O sfecla de pe Somme. Bine.
- Chestia 1, Chestia 2. Ce chestie ? - Farmacistul din strada Amelin.
- Eugéne ? - Da.
- Cred ca i-ai „tratat" sotia, cândva... - Mai mult sau mai putin ...
- Uneori vine si ea cu el.
Nu pierde timpul, comandante. Util este numai Iepurele Alb.
- Am întâlnire cu el mâine, la 11:30. - Dimineata ?
Aa, începi devreme !
Seara, domnii sunt cu familia.
Ora preferata e ora 15:00. Dar ora 11:30 e mai sic.
Îl stiu pe acel Iepure Alb ?
Nu vreau sa te gonesc, dar ora e ora.
- Îl stiu ? - Vino mâine pe la 11:00, comandante.
- Te-am întrebat daca-l cunosc. - Foarte bine.
- Îti promit ca nu-l bumbacesc. - Te stiu eu... îl bumbacesti.
De-aia e bine sa fiu aici. Pentru a-l consola.
Fiindca daca n-as face asa, ar fi vai de maiculita mea...
Germanii sunt favoriti, dar francezii nu se dau batuti.
Dupa 10 minute de joc, Munchen - Sporting Club Cournai e 0 la 0.
Portarul german face o prindere dificila.
mingia pentru germani pe stânga...
Gol ! 1-0 pentru bavarezi.
Gol marcat, dar pentru aspectul jocului...
Cournai continua sa domine.
Arbitrul italian acorda o sanctiune în favoarea francezilor de la 20 de metri...
Publicul german nu este de acord dar arbitrul îsi mentine decizia.
Mingia pentru francezi.
Kiki Perrin, Marcel Bostel controleaza cu piciorul stâng, spre Lucas...
Foarte bine jucat. Driblat de Luca, Hoffman se duce în sus, sut...
Ce ghinion ! Mingea trece foarte aproape de bara portii germane.
Hoffman nu se grabeste sa degajeze.
Mai putin de 4 minute pâna la sfârsitul primei reprize...
Este adevarat ca e un meci placut...
Klest calmeaza jocul. Paseaza înapoi spre Keller...
APARTAMENTE DE LUX
Germanii vor sa pastreze mingea...
Interceptare a lui Marcel Bostel, care lanseaza pe cealalta parte a terenului...
Sare Lucasevitch care lanseaza pe dreapta,
Hoffman nu poate prinde. Si iata egalul !
- Pentru cine e ? - Domnul Blome.
Schimba-l.
COJAC! COJAC!
STRIVESTE-I COJAC COJAC VA BIRUI
Traiasca Dominguez ! Traiasca San Juan de Madrid !
Anunt-o pe Frida, asta o sa-i calmeze.
Numarul 1 e mândru sa va prezinte pentru prima oara în Franta
pe divina, incomparabila vedeta internationala,
Frida din Dusseldorf
- Cum ti se pare ? - Foarte bine.
Ei bine, eu cred ca este reciproc.
Francois, esti un magician.
Unde ai gasit-o pe Frida din Dusseldorf ?
N-ai sa ma crezi... în Dusseldorf.
Ce minunatie ! O adevarata zâna !
Din nefericire, inaccesibila. Un artist, e pur artist.
Comandante, medicul e în rahat. Nu stiu ce vrea.
O chestie mexicana. Mescalina...
- Mezcal. - Cum zisesi...
Ia-l si du-l la aer, sa se simta în Golful Mexic.
Draga Leclercq,
pot oferi o cupa de sampanie artistei ?
Desigur. Vine în câteva clipe.
Spune-i Fridei ca domnul Blom o invita.
Spune-i ca e mic, mustacios, prost-crescut si miroase a formaldehida.
- Îl stiu. O sa-i spun si ca... - Nu, nu, fara încurajari.
- Domnule profesor... - Buna, Francois. Lumea zvoneste...
Cica ai pus mâna pe-o bijuterie din Westphalia.
Mai mult decât bijuterie, o comoara.
Eeei !
Nu crezi ca entuziasmul s-a cam lungit ? Ce asteapta ?
Ca dumnezeul Cojac sa coboare pe pamânt.
E în loja Karinei.
- Zi-i sa se descurce... - Cu Cojac nu se poate.
- Ma refeream la Karine. - Ma duc...
Domnul Lombreux te cheama.
Draga prietene, am nevoie de un sfat. Am probleme.
- Sunteti aici pentru a le uita. - Dimpotriva.
Mâine e ziua de nastere a Arlettei.
Nu stiu ce cadou sa-i fac...
Trandafiri. Cu câteva rânduri scrise, asta merge mereu.
Helene mi-a spus ca aveti un stil frumos.
Versuri de 3 bani.
Când vorbim de duzina de trandafiri, nu-i atât de simplu...
Cu unul singur, Ronsard s-a descurcat destul de bine.
Un trandafir pentru care Arlette si-a luat premiul.
Trandafirul a trecut de la Arlette la Clarisse, de la ea la Tamara,
apoi la Corisande din Brazzaville, de la ea la Lady din Nantes,
ca sa ajunga în final la Daisy.
Un trandafir care costa 3 franci dimineata,
ajunge pâna-n zori sa aduca 1.500 de franci.
Barbati importanti în plan social si profesional,
aceste somitati, în cele din urma, sunt ca niste copii.
noaptea le apartine copiilor.
Ziua, negociaza si discuta... noaptea, viseaza.
Imperiul meu de noapte e un regat de vise cu fete de vis.
Apoi într-o noapte... visele s-au facut farâme.
Da.
Vino repede. E oribil.
A doua repriza a început de 10 minute...
- Ce cauti acolo ? - Ma uit, nu vreau nimic.
N-ai vazut avizul ? SANTIER INTERZIS Accesul nepermis
Doar nu e pus de pomana... Scrie clar ca nu-i voie...
Doar ca n-ai fi unul din ingineri...
- Sau viitorul proprietar. - Nu, sunt fostul.
- Aaa, mata esti ? Cu super-market-ul ? - Nu, înainte de super-market.
- Înainte de super-market, a fost un... - Ei bine, eu am fost patronul...
- Oh, mata ai fost ! - Ai cunoscut stabilimentul ?
- Prea scump pentru mine !
Dar... nu de-acolo te stiu...
Mizerabile ! Fiu de catea ! Ucigasule !
Porcule !
Cum ne mai sfadeam !
Ce ai facut nu a fost drept.
Mai ales în ajunul unui campionat ! Oamenii au luat-o razna.
Pentru mine, fotbalul nu ma preocupa. Am fost mai degraba slujbas.
„Mizerabile ! Porcule ! La moarte !” Ei o faceau pentru „malaiul" lor.
- Cine sunt ei ? - Acei tipi.
Ei au distribuit toata saptamâna bancnote de 500 de marafeti.
10.000 ar fi azi... ca sa zbiere: „la moarte !"
Ne-ai crede pe bune nemernici.
N-a fost foarte frumos, într-adevar.
Sa-ti zic ceva... Eu n-am obiceiul sa ies la manifestatii.
Desi sunt sindicalizat, de politica...
Atunci, m-am gândit ca au platit la toate manifestatiile.
M-am dus la urmatoarea, dar am zbârcit-o.
S-a dat gol... Sigur l-au dat barbarii.
- Vrei sa vii sa ascultam ? - Nu, multumesc.
Apropo... Vreau sa întreb ceva despre fotbal.
Îmi amintesc ca l-ai gaurit pe Cojac în ajunul meciului împotriva Spaniei.
- Pentru care motiv ? - Pariasem pe spanioli. Nu-mi place sa pierd.
Jucatorii din Cournai nu se lasa, spera sa egaleze.
Francezii sunt în atac. Kiki, patrunde apararea adversa,
inteligent, trage cu stângul...
Daca le tine moralul, pot egala si obtine prelungiri.
Francezii fac presing...
Admirabili caposii astia din Cournai.
Nu, domnule, îmi pare rau, nu tinem acest tip de articol.
Pleaca, te rog. Daca te vede, va fi teribil.
N-a iertat nimic.
Nu cauta s-o vezi. E casatorita, fericita...
Locuieste pe strada Felix Faure, numarul 24.
Doamna Duquesne.
Dumnezeule !
Francois.
Francois, vino repede, e oribil!
Domnul Leclercq fusese de mult timp în biroul sau
când am venit sa-i spun ca am descoperit trupurile lui Cojac si Karine.
De cât timp intrase domnul Leclercq în biroul lui ?
Nu stiu. Sa zic... de-o jumatate de ora, 20 de minute...
Poate de 10, poate de 5, poate deloc.
Domnilor din juriu, e evident ca aceasta marturie e de ne-admis.
- Mov-Helene a fost amanta acuzatului. - Desigur, una mai mult !
E o prostie. E complet neadevarat. N-am fost niciodata amanta lui.
Scuzati-ma. Cuvântul potrivit ar fi, cred, sub-amanta.
De cât timp îl cunoasteti pe Francois Leclercq ?
Intra.
Sunt bucuroasa ca te vad. Daca as fi stiut...
- De când...? - De azi dimineata.
- De ce n-ai venit imediat ? - M-am temut ca te deranjez.
- Tu, sa ma deranjezi ? - Ce vârsta are micuta ta ?
2 ani si jumatate.
Mama ta mi-a spus despre casatoria ta.
Germaine a fost înnebunita. Absolut.
A avut timp sa-mi spuna ca esti fericita.
E adevarat, sper ?
Da.
El a fost cu tine la scoala. Andre Duquesne. Nu-ti suna cunoscut ?
- E om bun, într-adevar. - Sigur ca da.
Asa cum am spus la proces
ca între mine si tine nu a existat niciodata ...
Îti amintesti cum se râdea ?
Andre a fost singurul care a crezut...
Sa creada incredibilul.
Sa creada incredibilul, da.
Îmi pare bine ca te-am revazut. Te las...
Cum ? Pleci deja ?
O sa stau putin timp pe-aici. Am de reglat câteva lucruri.
Nu ai nevoie de nimic ?
Nu, am venit doar sa te îmbratisez.
Si ai uitat...
Gânditi-va, fratilor,
exista barbati care-si risca mântuirea vesnica
pentru o placere animalica.
Care, dupa cum mi s-a spus,
uneori dureaza doar 30, 40 de secunde.
De-aia ne însuram.
Pot fi câteva secunde placute, dar furate disperarii.
Câteva secunde... în cele din urma merita ceva.
Datorita acestor secunde, am regasit viata.
Tinere, nu stiu cine esti. Dar din moment ce esti aici, ajuta-ma.
Cu placere, scumpa doamna.
Am fost prieten cu Marie-Adelaide.
- Adesea, veneam sa o vad. - Vocea ta îmi pare cunoscuta, de mai demult.
7 ani.
Ah, tu esti !
Marie-Adelaide a murit acum 3 ani. Un accident de calarie.
Într-adevar nu vrei sa te casatoresti ?
Sunt prea batrân. Adica... pentru tine.
Ma înveti cum se face amor ? Cu batrânii se spune ca este mai bine.
Învata mai întâi sa înoti. Vom vedea.
Francois, nu ma lasa, ma scufund...
- Te mai vezi cu Gilberte ? - Nu.
- Nu ? Atunci, domnul e disponibil ? - Concentreaza-te asupra jocului...
Francois, saruta-ma.
Mereu spunea: „Când se va întoarce Francois, ne vom plimba prin oras
„si o sa-l sarut în fata oricui... pentru a...
- „Pentru a-i baga-n ma-sa”. - Da.
Vorbele urâte ma deranjeaza, mai ales la vârsta mea...
La vârsta dumneavoastra si cu numele dumneavoastra, doamna,
înjuraturile sunt simple citate.
Vrei sa stai cu mine la masa ?
Bucuros as accepta, dar, din pacate, nu pot.
Imposibil.
- Cum se numeste parfumul acela ? - Asphodele.
Ah, da ! Asphodele...
Era un pachet dragut... de la parfumeria Mauve.
Vezi ca-mi aduc aminte ?
Aceasta casa ti-a placut, nu e asa ?
Da, mi-a placut tare mult.
- Cautati pe cineva, domnisoara ? - E a dumneavoastra jungla asta ?
- Daca ar fi fost, v-as fi cerut explicatii. - Hoinaresc...
Ce altceva se poate face în acest oras ?
Am o luna de bântuit.
Catedrala, Biblioteca Municipala,
sera cu palmieri, ceramica... Acum, atac gradinile.
- Si dumneavoastra hoinariti ? - Într-un fel, da. Mai mult sau mai putin.
- Si, aveti de gând sa mai hoinariti ? - Nu.
Sunteti baftos.
Sunt aici pentru un stagiu de 6 saptamâni de practica.
Numar zilele. Ca la închisoare. Nu va puteti imagina cum este !
Nu, n-am nici o idee. Dar, în sfârsit, îmi imaginez.
- Cum te cheama ? - Samantha.
Am un nume cretin: Charlotte.
- Ce moale e ! Ce e ? - Casmir.
Cu dare de mâna...
- Ar trebui sa coste... - Când l-am cumparat, a costat mai putin.
Unii oameni cumpara aur. Eu, casmir.
Îl pastrez si sper sa creasca.
Din când în când, îl scot la o plimbare.
La fiecare 7 ani, îl scot.
Ar trebui sa fie distractiv traiul alaturi de dvs.
Trebuie sa pleci, Charlotte.
Eu încep de la ora 11:00. Am timp.
Nu, vreau sa spun serios.
Pleaca din orasul asta. Te iau cu mine.
Ai turnat-o ! Nu-ti pierzi timpul.
Am pierdut foarte mult.
Am de rezolvat 2 sau 3 lucruri... si te sun. Unde ?
20-82-10.
Corectia si juruinta n-o mai reluam !
- Jur, Jeannine. - Jeannine... si mai cum ?
Scumpa Jeannine.
Ce este asta ?
Cum sa-ti imaginezi o casatorie mai potrivita ?
Cum sa aduc un omagiu noii familii, copila mea draga,
decât laudând meritele remarcabile ale familiilor voastre ?
Dle conte de Saint-Prix !
Tatal dumneavoastra, care întruchipeaza atât de bine Franta în capitalele lumii,
bunicul dumneavoastra, care a luat o parte activa la victorie,
fiecare ramura a arborelui genealogic poarta un nume celebru.
Cel al unui mare francez,
om bun si soldat mare.
Sunt un purtator de cuvânt al orasului pentru a comunica bucuria noastra
si mândria noastra fata de aceasta uniune,
care-i bucura pe toti concetatenii nostri.
Ce faci ? Dezleaga-ma, târfa naibii !
Da, iepuras, vin. Si tu, n-ai pic de rusine ?
N-ai vazut afisul: „Nu deranjati" ?
Dar nu si yala.
- N-ai închis yala ? - Când vii tu, iepuras, îmi pierd capul.
- Voi regla asta. - Da, lesinatura...
Pâna atunci, hai sa vorbim de altele. Si-o sa-ti înghiti limba.
Daca-mi dai voie, comandante... nu-l lovi rau...
V-ati înteles ?
Nu vreau sa dezamagesc pe nimeni,
dar între aceasta si ce te asteapta,
e o diferenta ca între o medalie si asta.
Daca ies reusite, sa-mi pui deoparte o duzina de poze.
Ai fost absent prea mult timp, tinere.
Stii cum era în '68. Nimic nu mai e ca înainte.
Crezi ca o sa sperii Consiliul Local cu astea ?
El are acum alta fata. Toata lumea o stie.
Înainte, mergeam la Paris. Acum, am venit aici.
Chiar si sotia mea stie.
E adevarat ca totul s-a schimbat foarte mult.
Adica, absentii n-au niciodata dreptate. Domnule, doamna...
O clipa...
- M-ati chemat ? - Sa zicem ca ma pune-n încurcatura...
doar un pic.
Te pot ajuta. Dar numai un pic.
Ce vrei de la mine ?
Un nume. Cine e asasinul lui Cojac si Karine ?
- Ti-am spus „un pic". - Asta e singura întrebare.
Dar o pot pune altfel. De ce au fost ucisi ?
Prietene, când esti în josul scarii...
nu cotrobai în sertarele de sus.
Multumesc.
Spune-mi, Karine, cât costa cele 5 tigari ?
50.000, sefu'.
Cam aiuritor !
La fel e la whisky, la sampanie si la orice altceva.
- De fapt, aici asta facem. - E adevarat.
Da-mi si mie un trabuc.
- E pentru prima data când te vad fumând trabuc.
- Sa-l fumez ? Te-ai dilit ? Îl pun în seif.
Acum, când stiu cât costa...
- Karine, tigari ! - Vin !
- Helene ! - Da.
- Spune-i lui Karine sa vina la mine. - Da, unde esti ?
- În biroul meu.
- M-ai chemat, sefu' ? Ce vrei ?
- Drace... Asta e buna... Vreau sa-mi explici. - Nu eu, tu !
- Ce te-a apucat ? - Ce m-a apucat, ce m-a apucat ?
- Îti bati joc de mine, sau ce ? - Stai putin, Francois.
Ma întreb cine râde de cine.
Nu-mi spune ca nu stiai.
Chestia se face dintotdeauna.
Cred ca de fapt pentru asta s-a deschis.
- Nu stiai nimic ? - Complet, da.
- Di Massa mi-a spus ca sunteti parteneri. - Si mie la fel.
- Ai trecut prin oglinda ? - Ce ?
- Domnul Blome mi-a spus-o. O expresie de notar.
Înseamna ca te-a sarit la comision. - Ce comision ?
Nu înteleg... Esti prea flendurita.
Esti o curva proasta.
Poate asta te-a salvat. Nu stiu de ce nu te-am usuit.
Spune-i lui Di Massa ca tutungeria s-a închis pentru inventar.
Mai sus. Asa. Acum mai lin.
Încet. Încet. Acum, ridica-te.
Asa. Întoarce-te. Încet.
Bine. Ramâi în picioare, asa...
- Sunt foarte surprins, domnule Leclercq. - Si eu la fel, domnule Di Massa.
Foarte neplacut surprins.
- Karine trebuie sa continue. E un ordin.
Ma pis pe ordinul tau. Nu va continua.
Deschide mai larg... mai larg.
- Bine, asa e. Trebuia sa te pun la curent, marturisesc... Scuze.
Daca te-am suparat, pot sa cer iertare.
Ce altceva poti sa-mi pretinzi ?
Sa ne fie clar, o sa ai procentajul cuvenit, asta e.
- Ma pis pe comision. Nu vreau asa ceva aici, la mine.
Sa stii ca nu vom fi placuti nimanui... chiar deloc...
- Cui ? - Lor.
Nici macar pe mine...
Nu m-ai crede, daca ti-as spune cât luam eu comision.
O mizerie. O suma mica. De fapt, e o rusine.
- Sunt dezolat... Daca pot face ceva pentru tine...
- Nu stiai în ce te bagi...
Numarul 1 e o afacere foarte profitabila.
Si în afacerile din aceasta ramura, totul merge împreuna.
- Deci, hai sa tai aceasta ramura... fiindca e putreda.
Vezi ? Am fost crescut în lumina ideilor simple.
- Ei bine, daca-ti plac ideile simple, du-te repede spre gara.
O alta idee simpla:
Drumul spre gara trece obligatoriu pe la Di Massa.
- Unde e ? - În cartea de telefon.
Daca vrei sa afli parerea mea...
Stiam ca asa o sa se sfârseasca !
Nu ti-am cerut o parere, ti-am cerut adresa lui.
- N-o stiu. Si tu, fa ceva, nu ? - Sigur, iepurasul meu !
Ne batem, sfarâmam tot, sfârsim prost...
- Din fericire, ma gândesc la reputatia ta. - Lasa-ma !
Te iei de mine, când am fost singurul care te-a avertizat.
Singurul care a încercat sa te salveze !
Poate ai uitat seara când te-am oprit sa-l lasi pe Cojac.
Daca m-ai fi ascultat, nu se mai întâmpla tragedia !
Primar, ne-primar, ma pis pe ce spui.
Nu-mi pasa de meci. Cojac va veni, si-l voi primi.
Este treaba mea si sunt în casa mea.
COJAC ! COJAC !
Uite, vine campioana.
- Buna seara. - Nu ti-a zis nimeni de fotografii ?
Stii ca esti aici ca acasa la tine.
E totusi un animal frumos !
Primarul nu dorea sa-l primesc. Se temea ca-l obosesti...
Daca nu eu, o facea sotia lui.
Este cunoscut faptul ca cine-si fute sotia, nu se oboseste.
Vivat Dominguez ! Traiasca Dominguez !
O sa ne stea în cârca toata noaptea ?
Cât facem fotografii pentru zeii Cojac si Dominguez.
- Stii cine a venit cu ideea ? - Primarul, nu ?
Domnul Liégard în persoana.
- Nu ma astepti, în seara asta ? - Nu, ma carabanesc...
- Ai putea veni sus sa-mi spui noapte buna. - Da, dar foarte repede.
Daca iese bine...
Numarul 1 are placerea de a prezenta pentru prima data în Franta,
pe divina...
incomparabila vedeta internationala,
Frida din Dusseldorf.
- Oscar ! - Da, comandante.
- Tu mi-ai luat arma ? - Pentru ce ? Eu dau cu pumnul.
Karine.
Karine !
Da ?
- Vino repede, e oribil ! - Ce e ?
Vino, pentru Dumnezeu !
Când domnisoara Lechard a venit sa-mi spuna ca Leclercq a fortat-o sa vânda droguri,
nefericita era plina de vânatai.
Am fost revoltat, dar marturisesc ca m-am gândit la mine.
Deoarece am investit în aceasta afacere,
nu puteam tolera acest tip de trafic, fara sa fiu mânjit.
Domnule Presedinte, e ciudat sa constatam ca,
atunci când martorul doreste sa economiseasca, are ghinion.
N-ati fost mânjit cumva în Marsilia într-o companie farmaceutica ?
- Închisa la initiativa mea. - În 1962, asa e. Continuati, va rog.
M-am dus sa-l caut pe Leclercq.
Am dat peste un nebun autentic, surexcitat...
Nu stiu daca se droga, sau ceva...
Oricum, m-a tratat brutal.
Am decis sa informez autoritatile competente.
În urma insistentei mele, Karine a venit sa depuna marturie
în fata judecatorului.
Dar a doua zi... Dumnezeule !
- Nemernicul... - Te surprinde ?
Nu, e ceea ce procurorul numea „firescul lucrurilor”.
Am refuzat sa particip la traficul lor de droguri,
stiind de el, trebuia sa fiu eliminat.
Dar exista Karine.
E ucisa cu arma mea...
si Cojac... doar pentru ca era acolo.
Dar nu le pica asa de rau... Uciderea idolului în ajunul partidei
ucigasul de mine devine un monstru.
Si tu, domnule primar, în toate astea...
pe lânga arcul politic si uneltitor municipal, ce mai esti ?
Am încercat sa te ajut sa scapi de ce era mai grav.
- Deci, stiai. - Nu.
Am suspectat ceva împotriva ta, ceva ce nu mi-a convenit.
Asa ca te-am sunat
pentru a-ti da ordin sa nu-l primesti pe Cojac.
Îti place sa mânzolesti prin bani, dar nu si prin sânge.
Nici lor nu le place. Pregateau ceva împotriva ta.
Ei, ele, ei toti. La dracu' ! Cine ?
Nu mai cauta, absolut deloc !
- Aminteste-ti de tatal tau. - Te joci cu focul...
De ce-l mentionezi pe tata ?
Pentru ca si el s-a luat de unul mare...
un peste mult prea gras.
Acelasi, poate ?
Era sa te omoare ! Am vazut tot. Pot depune marturie.
Nu e nevoie, lasa...
Tata e bine, dar nu-l vad prea des.
Mama, ca de obicei, cu placerile ei...
Eu, eu cu traiul meu...
Mâine... daca vrei, da.
Scuze, te sun mai târziu...
- Esti singura ? - Da, Francois, sunt singura...
Vino..
E bine sa reiei un vals vechi ale carui versuri nu ti le mai amintesti.
Ne-am despartit fara sa ne spunem „la revedere",
sau sa spunem „adio", si sa ne vedem iarasi. O stiam.
Ne-am oferit o ultima sansa,
pentru pacea constiintei.
Totul e simplu, când iubirea nu complicata lucrurile.
Placeri scurte, violente, si depline.
În acest caz, e... a face amor, ori îl des-faci ?
- Ce mai e cu sotul tau ? - Lucreaza în Buenos Aires.
L-am parasit la 9 zile dupa nunta.
A fost nevoie de 9 zile pentru a afla ceea ce toata lumea stia.
Ai fi putut...
- În lumea voastra, nu se divorteaza. - Ba da.
Dar nu si în a lui...
În plus, Lolo e foarte util pentru noi.
Pentru ce ?
Cu numele lui, blazonul si averea lui,
e folositor la toate.
- Am coborât, Francois. - De tine... nu stiu.
Mai ales eu...
Am fost de-a lor. Puteau fi mai subtili.
Când am înteles ca sunt sacrificata pentru trib,
am fost socata.
Mi s-a întâmplat si mie...
A fost nevoie de 7 ani sa ma ridic.
Capcana... Una pentru mine, una pentru tine.
Daca ti-as spune...
în luna de miere, Lolo mi-a vorbit despre arta peruviana
iar eu ma gândeam la tine.
Mi-am imaginat ca dadeam tot aurul conchistadorilor sa fiu cu tine...
în ambianta luminii, muzicii tale...
si a fetelor tale...
Astfel, „malaiul" nu iese din familie.
Interesant... Ia mai zi-i...
- Sunt pe „cald", aaa ? - Da, continua.
În „trenul" meu, cum ai spus, am fost eu,
mai sus, Di Massa...
Haide, muta pionii. Da-i înainte...
Mai sus de Di Massa e primarul. Stai !
Stiu ca trebuie sa ajung la taica-tau desi nu vreau sa sar peste unele chestii.
- Nu am de gând sa-i omor pe toti. - Ei bine, alege-l pe Di Massa.
Martorii spun ca am fost împreuna toata ziua.
Chiar si noaptea, daca se pune. Ma simt si mai nabadaioasa.
Ai dreptate, Lolo e util.
Marturia textilelor e garantata, dar, Afacerile Externe...
Da, dar e o problema. Di Massa nu va iesi din gaura lui.
Da, de cum va auzi glasul stapânului.
Suna-l pe tatal tau.
Esti nebuna ? Ce capriciu mai e si asta ?
Ne inviti la cina la ora 7:00 ?
Sa stii ca nu pot !
Acum am o alta cina... Si aia e mai importanta !
- Ce vrea ? - Fiica-ta e nebuna... În nici un caz !
Ce ?
Ah, bine.
Bine, bine.
Schimbare de plan. Luam cina cu Gilberte.
Te rog, de-ajuns !
3 martori mincinosi si cei mai credibili din oras. Nu spui „multumesc" ?
Jeanne !
- Jeanne ! - Doamna ?
Prepari cina pentru 4.
Si acum de-abia anuntati ? Cum naiba sa ma descurc ?
Mereu schimbati programul si eu trebuie sa fac fata...
Ai auzit ?
- Nu mai e ca înainte... - Ieri am spus asta directorului.
- Supa e buna, dar serviciul...! - De ce fac asta ?
Schimba servitoarea.
Ma bucur sa te vad, fiule.
Berthe ?
Sun-o pe doamna Despres si spune-i ca am avut o problema.
Am tot încercat de-o ora, fara succes. Da, chiar acum !
- Iar ai facut schimbari ? - Dupa ce s-a întors din Japonia, a schimbat tot.
- Are un hobby pentru gradini ... - Eu vorbesc de oras.
De cresterea populatiei. Mi se pare interesant.
O face dinadins ? Daca continua, îi dau o palma.
- Ce mai e nou, Francois ? - Cine a avut dreptate ?
Stiam ca va reveni. Întotdeauna revii în locurile copilariei.
Uitati cum e !
Mai întâi mergem la cina,
în câteva clipe ne vom aseza la masa.
Apoi, vom juca toti 4 o partida de Monopoly.
- „Monopoly” ? - Sau canasta, daca preferi.
Stii ca am o groaza de treaba si tu ma chemi sa jucam...
În timpul jocului, voi pleca fara ca cineva sa observe.
Evident, daca veti fi întrebati,
veti spune ca am stat cu voi pâna la...
ora 1:00 dimineata.
- De acord ? - O sa-ti spun, când aflu în ce ne bagi.
Trebuie sa se vada cu cineva.
Cineva, pe care nu l-am putut vedea
pentru ca nu v-am parasit toata seara.
- Mie-mi suna precum chineza. - Tati va traduce.
Cu conditia sa stiu cine este.
Dupa reflectii, am decis sa fie Di Massa.
- În nici un caz. - Noi trebuie sa alegem.
Gilberte m-a convins sa ma multumesc cu Di Massa.
- În principiu, obiectivul ai fost tu. - Eu ? De ce ?
Pentru ca mi s-a parut distractiv.
E o nebunie, jur ca nu-l stiu pe acel domn.
- Cum zisesi ca-l cheama ? - Di Massa.
Rafael Di Massa.
Ba chiar o sa-mi spui unde este.
Coco, nu înteleg de ce faci din asta o tarasenie.
Nu cred ca o compensare foarte generoasa, chiar...
- Având în vedere... - Cresterea preturilor, cursul aurului ?
Nu, multumesc.
A fost totusi un gest elegant.
De ce crezi ca-l iubesc ?
Buna seara. Da, eu sunt.
Unde-l gasesc pe Di Massa ?
Da, în seara asta.
Vreau sa stiu, atât.
Multumesc.
Strada Alsacia, numarul 42, etajul 4, usa din fata. Suni de 3 ori.
Esti nebun, ce te-a apucat ?
Nu ma asteptam sa vii la gara cu flori, dar oricum...
- De ce te ascunzi ? - Buna întrebare...
Ei bine, da-mi un raspuns bun.
Nu aerul local te-a adus pe aici, aa ?
În închisoare, e racoare, dar când mergi afara dorind sa afli,
mai înghiti si rahaturi.
Chiar crezi ca un rahat schimba ceva, Rafael ?
Chiar de ma vei ucide, voi fi înlocuit.
Daca vrei parerea mea, au si facut-o.
Nu te-ar fi dat în gât, daca nu aveau un om de rezerva.
- Cine ? - Ei, aceia. Nu-ti mai amintesti ?
Nu ma întrebi cum am ajuns aici ?
Cine mi-a dat adresa ta ?
Domnul Jean-Baptiste Liégard.
- Pâna acolo s-a ajuns... - Vezi ? Începe sa fie interesat.
Da, sunt interesat. Cred ca ma intereseaza.
Un ticalos !
De ce nu suni si tu, la urma-urmei ?
- Sa sun ? Pe cine ? - Nu stiu.
Pe cei care ma urmaresc în masina, de exemplu.
Personalului lipsa.
Nu pot sa cred. Cu adevarat e un ticalos !
- Cine-mi garanteaza ca nu ma omori dupa ? - Preferi înainte ?
Eu sunt. Eu, cine altul ?!
Ticalosul m-a vândut.
Un porc, da ! Nu, nu...
Ne vinde unul câte unul.
Nu, în nici un caz. Mâine dimineata.
La ora 8:00 e întotdeauna la golf.
Care Caddy ?
Nu se face. Acum, fiecare pe propria piele.
Pai, vezi... pe drumul spre terenul de golf ?
Asta e.
Dupa plopi. Parcursul este la 10 metri.
Asa.
- Asta e. - Ei bine, asta e !
E rândul tau... joaca, mama.
Da, cred ca am facut turul degeaba...
Am uitat...
Samantha ? Da-mi-o pe Charlotte.
- Ah, tu erai ! - Te-a trezit ?
Nu, nu m-ai trezit. Rasfoiam o carte.
Poti sa-mi faci un mare serviciu ?
Da, începem.
- Nu se spune „rasfoiam", ci „citeam". - Bine, citeam.
- Si-n afara de asta ? - Nu lua micul dejun. Îl servim pe tren.
Expresul de 8:10, peronul numarul 2.
Si nici haine groase sa nu iei. Plecam la soare.
Ca sa vezi !
Peronul numarul 2... Trenul rapid
numarul 125, în directia Paris, urmeaza sa plece.
Închideti usile, va rugam.
Mare pezevenghi !
Unde mergem la plaja ?
În Guadelupa sau în Zanzibar ?
La Paris. Vremea e o minune !
In zorii zilei, l-am vazut cu bucurie pe dusmanul meu zacând sub copac. William Blake.
Traducere si adaptare text: George Ungureanu